Titulky přeložila Teresita Korekce provedl Ferry
SWEENEY TODD
ĎÁBELSKÝ HOLIČ Z FLEET STREET
Proplul jsem svět, spatřil jeho divy.
Od Dardanel po hory v Peru.
Ale není jiné místo, jako je Londýn.
- Není jiné místo, jako je Londýn. - Pane Todde?
Jsi mladý. Život k tobě byl hodný.
Poučíš se.
Na světě je díra, jako obrovský černý hrob.
Je obydlena havětí celého světa.
Její morálka nestojí ani za plivnutí
a je známá pod jménem Londýn.
Na vrcholu toho je privilegovaná hrstka,
která se vysmívá těm červům dole,
která mění krásu na špínu a bídu.
Já také proplul svět a spatřil jeho divy.
Protože krutost lidí je stejný div jako Peru.
Ale není místo, jako je Londýn.
Je všechno v pořádku, pane Todde?
Buď shovívavý, Anthony.
Moje mysl není vůbec lehká.
V těchto kdysi známých ulicích cítím...
...stíny. Všude.
Stíny?
Přízraky.
Kdysi žili holič a jeho žena. A ona byla nádherná.
Pošetilý holič a jeho žena. A ona byla jeho pohnutkou a životem.
A byla nádherná.
A byla ctnostná.
A on byl... naivní.
A žil i jiný muž, který viděI, jak je nádherná.
Předpojatý sup práva, který gestem svého spáru
odstranil holiče ze svého talíře.
A pak už stačilo jen počkat,
až klesne, tak něžná, tak mladá,
tak ztracená a ach, tak nádherná.
A ta dáma, pane... Podlehla?
To bylo před mnoha lety.
Pochybuji, že by to kdo věděI.
ChtěI bych ti poděkovat, Anthony.
Kdybys mě nezahlédl, byl bych ještě teď ztracen v oceánu.
- Ale ještě se uvidíme. - Můžeš mě najít, když budeš chtít.
Budu se pohybovat kolem Fleet Street.
Tak na shledanou, příteli.
Na světě existuje díra, jako obrovský černý hrob.
Je plná lidí, co jsou plní hoven.
Je obydlená havětí světa.
Zákazník. Počkejte, kam spěcháte, kam uháníte.
Vyděsil jste mě, myslela jsem, že jste duch.
PůI minutky, neposadíte se? Sedněte si, sedněte.
Myslím tím jen, že jsem neviděla zákazníka už týdny.
Přišel jste na koláč, pane?
Omlouvám se, jestli v tom mám trochu zmatek.
Co to bylo?
Myslíte si, že musíme mít mor,
podle toho, jak se nám lidi vyhýbají.
Ne, nemyslíte.
Nebesa ví, že jsem se snažila, pane.
Ale nikdo si nepřijde ani čichnout.
Máte pravdu, pane. Dal byste si trochu piva?
Ale těžko je můžu obviňovat.
Tohle jsou zřejmě nejhorší koláče v Londýně.
Vím, proč si je nikdo nechce dát.
Měla bych to vědět, dělám je.
Dělám je dobře? To ne. Nejhorší koláče v Londýně.
A to je ještě zdvořilé, nejhorší koláče v Londýně.
Jestli o tom pochybujete, tak si kousněte...
Je tohle jen nechutné? Musíte si to přiznat.
To je jen na povrchu. Tohle vypijte, budete to potřebovat.
Nejhorší koláče v Londýně.
A vzhledem k ceně masa, co to je, když to dostanete?
Nikdy jsem si nemyslela, že se dožiju toho dne.
Spousta lidí si myslela, že je to legrace.
Ubohá zvířata, která umírají na ulici.
Paní Mooney má obchod s koláči
Je to obchodnice, ale všimla jsem si něčeho divného.
Poslední dobou všechny kočky v sousedství zmizely.
To jí nedaruju. Co je to za obchod, strkat kočky do koláčů.
Tohle bych ve svém obchodě neudělala.
Jen to pomyšlení by vám zvedlo žaludek.
A říkám vám, že kočky jsou opravdu rychlé.
Nepopírám, časy jsou tvrdé, pane.
Dokonce tvrdší, než nejhorší koláče v Londýně.
Jenom sádlo, nic víc. Je to jen hnusné či mastné či hrudkovité?
Vypadají, jako by se roztékaly a chutnají jako...
Je to škoda. Žena, co žije sama,
se slabým dýcháním a nejhoršími koláči v Londýně.
Ach, pane. Časy jsou těžké.
Časy jsou těžké.
Věřte mi, zlato. Bude to chtít něco víc, než pivo, aby se ta chuť odplavila.
Pojďte se mnou. Dám vám pořádnou sklenku ginu.
Je to tu útulné, že? A ty hezké tapety byly za babku.
Byly jen částečně poškozené, když shořela kaple.
Tady máte. Sedněte si, ať si odpočinete.
Nahoře nad obchodem je místnost, že?
Když jsou časy tak těžké, proč ji nepronajmete?
Tam nahoře? Ne. Nikdo by tam nešel.
Lidé si myslí, že tam straší.
- Straší? - Ano.
Nemýlí se. Před lety se tam něco stalo.
Něco ne moc pěkného.
Žil holič a jeho žena. A on byl nádherný.
Skutečný umělec s nožem. Ale deportovali ho na doživotí.
A on byl nádherný.
Jmenoval se Barker. Benjamin Barker.
- Jaký byl jeho zločin? - Bláhovost.
MěI tu svou ženu. Hezká malá bytůstka.
Hloupoučký drobeček.
Chudinka. Chudinka.
A pak tu byl ten soudce.
ChtěI ji jako šílenec. Každá den jí posílal kytku.
Ale jestli sešla z věže?
Seděla tam a plakala každou hodinu.
Ubohý blázínek. Ale to horší mělo ještě přijít. Chudinka.
Za šera ji navštívil dráb.
Chudinka. Chudinka.
Říkal, že soudce je zkroušený.
Obviňuje se za její strašlivé nesnáze.
Musí k němu dnes v noci přijít domů.
Chudinka. Chudinka.
Ale když tam šla, chudinka, chudinka,
měli tam maškarní bál.
Není tu nikdo, koho by znala. Ubožačka, chudinka.
Chodí tam utrápená, a pije, chudinka.
Myslí si, že toho soudce lituje, chudinka.
Ptá se, kde je soudce Turpin.
Už tam byl. Ale nebyl tak kajícný.
Nemohla soupeřit s takovou rafinovaností.
Všichni si mysleli, že je to nudné.
Mysleli si, že musí být hloupá, víte?
Takže tam všichni stáli a smáli se.
Ubohá duše. Chudinka.
Ne!
To s ní nikdo neměI slitování?
Takže jste to vy. Benjamin Barker.
Kde je Lucy?
Kde je moje žena?
Otrávila se. Arzenikem.
Z lékárny na rohu.
Snažila jsem se ji zastavit.
Ale ona mě neposlouchala.
A on má vaši dceru.
On? Soudce Turpin?
Adoptoval ji.
- Jako svou vlastní. - Patnáct let.
Upocený život v pekle kvůli falešnému obvinění.
Patnáct let snění, jak se vrátím domů k ženě a dítěti.
Léta k vám nebyla zrovna milosrdná, pane Barkere.
Ne. Žádný Barker.
Ten muž je mrtvý. Teď je tu Todd.
Sweeney Todd.
A on se pomstí.
Pojďte dál. Není tu čeho se bát, zlato.
Když si přišli pro dítě, schovala jsem to.
Mohla jsem je klidně prodat. Ale neprodala.
Rukojeti jsou vykládané stříbrem, že?
Stříbro. Ano.
Toto jsou mí přátelé.
Podívejte, jak se třpytí.
Podívejte, jak tenhle září.
Jak se usmívá na světle.
Můj přítel. Můj věrný přítel.
Promluv ke mně, příteli.
Šeptej, já naslouchám.
Já vím, já vím. Byl jsi zavřený a z dohledu po všechny ty roky.
Jako já, můj příteli.
A já se vrátil domů,
abych tě tu našel čekajícího.
Doma a jsme tu spolu.
A budeme dělat zázraky, nebo ne?
- A ty, můj příteli. - Já jsem taky váš přítel.
Pojď, nech mě, abych tě držel.
- Kdybyste to jen věděI, pane Todde. - Budeme si teď stát po boku?
Hřeješ v mých rukou.
- Můj příteli, můj chytrý příteli. - Vrátil jste se domů.
Vždycky jsem pro vás měla slabost.
Teď si odpočiňte, mí přátelé.
- Nikdy se nebojte, pane Todde. - Brzy vás rozevřu.
Nastěhujete se sem, pane Todde.
Brzy poznáte nádheru, o které jste nikdy nesnili, po všechny své dny.
- Mí šťastní přátelé. - Já jsem váš přítel.
- Do teď byl váš lesk... - Jak krásně se lesknou.
- ... stříbrný. - Stříbro je pro mě dobré.
- Přátelé, brzy budete ronit rubíny. - Pane T.
Brzy budete ronit skvosty.
Rubíny.
Odejděte.
Konečně! Má paže je zase kompletní.
Zvonku zelený, pěnkavo, slavíku, kose,
jak to, že zpíváte?
Jak můžete jásat, když sedíte v kleci
a nikdy nevzlétnete?
Venku čeká nebe, lákavé, lákavé. Přímo za mřížemi.
Jak tu můžete zůstávat, strnule se dívat na déšť,
oblouznění hvězdami?
Jak můžete zpívat, cokoli? Jak můžete zpívat?
Má klec má mnoho pokojů, damaškově tmavých.
Nic tu nezpívá, ani můj skřivan.
Oni nezpívají, když jsou v zajetí, víte?
Učí mě, abych byla víc přizpůsobivá.
Zvonku zelený, pěnkavo, slavíku, kose, naučte mě, jak zpívat.
Když nemohu létat, nechte mě zpívat.
Almužnu, almužnu, pro ubohou ženu
za tak ubohého studeného rána.
Díky, pane.
Paní, můžete mi říct, čí je to dům?
To je dům slavného soudce Turpina.
A ta mladá dáma, která tam žije?
To je Johanna, jeho mladá chráněnka.
Neoblomně ji tam drží. Ano drží, bez pochyb.
Takže tam nechoďte bez dovolení, nebo vás tam čeká výprask.
Nebo jakéhokoli mladíka s nekalými úmysly.
Almužnu, almužnu, pro zoufalou ženu.
Cítím tě, Johanno.
Cítím tě. Byl jsem napůI přesvědčen, že se probudím.
spokojený, že jsem si tě vysnil. Ale naštěstí jsem se zmýlil,
Unesu tě, Johanno. Unesu tě.
Pojďte dál, chlapče. Pojďte dál.
Říkal jste, že jste hledal Hyde Park?
Na mapě je velký, ale já se pořád ztrácím.
Sedněte si tu, posaďte se.
Pro námořníka je ostuda, když ztratí orientaci, ale... stalo se.
Námořník.
Ano, pane. Na Bountiful z Plymouthu.
Námořník musí znát, jak to chodí ve světě.
Musí být zběhlý v tom, jak to chodí.
Řekl byste, že jste zběhlý, chlapče?
Pane?
Ach ano. Tolik zkušeností.
Japonské Gejši.
Konkubíny ze Siamu.
Řečtí katamité.
Indické děvky. Mám je všechny tady.
Všechno o čem jste kdy snil, že budete dělat se ženou.
ChtěI byste se podívat?
Myslím, že se stal nějaký omyl.
Já myslím, že ne.
Vy jste šmíroval mou schovanku Johannu. Šmíroval jste ji.
Ano, pane. Šmíroval jste.
NechtěI jsem tím způsobit nic zlého.
Vaše úmysly jsou nepodstatné. Věnujte mi pozornost.
Jestli uvidím váš obličej na této ulici ještě jednou,
budete litovat dne, kdy jste se narodil.
Hyde Park je tudy, mladíku! Doleva, doprava a rovně, ano?
Támhle!
Slyšel jsi, co říkal soudce Turpin, mladíku?
Příště bude na chodníku ležet tvůj hezký mozeček.
Unesu tě, Johanno.
Unesu tě. Myslí si, že tě zdi schovají?
I teď jsem u tvého okna.
Po tvém boku jsem ve tmě.
Pohřben sladce v tvých zlatých vlasech.
Cítím tě, Johanno. A jednou tě unesu. Dokud s tebou nebudu, tak jsem
pohřben sladce ve tvých zlatých vlasech.
Je tu každý čtvrtek.
Je to Talián. Moc stylový.
Říkají, že je to nejlepší holič v Londýně.
Zastavte.
Dámy a pánové, věnujte mi pozornost, prosím?
Probouzíte se každé ráno v hanbě a zoufalství,
když zjistíte, že je váš polštář plný vlasů,
které by tam být neměly?
No, dámy a pánové,
odteď se můžete probouzet v klidu.
Teď už se nebudete muset bát, ukážu vám zázrak a div, vzácnost.
Pánové, uvidíte něco, co probudí i mrtvé.
A to na mé hlavě.
Byl to Pirelliho zázračný elixír,
ten udělal ten zázrak, pane.
Opravdu, opravdu.
Bylo to rychlé, pane.
Udělal to za okamžik, pane.
Přesně, jak by elixír měI.
Co takhle lahvičku, pane?
Cena je jedna penny, zaručeně.
Stimuluje Pirelli růst, pane?
Máte mé slovo, pane.
Je jedinečný.
Vmasírujte ho a nechte stimulovat,
brzy už je budete muset krátit jednou týdně.
Promiňte, madam, co je to za odporný smrad?
Asi stojíme blízko otevřeného kanálu. Promiňte, pane. Co je to za hnusný smrad?
Kupte si Pirelliho zázračný elixír a na lysině vám brzy vyrazí kudrlinky.
Zkuste Pirelliho, až uvidí jak jsou husté,
budete si moct dívky vybírat, pane.
Chcete si koupit lahvičku, paní?
- Co to je? - Co to je?
- Smrdí to jak chcanky. - Smrdí to jak ufff...
Vypadá to jako chcanky.
Nesahala bych to, být vámi, drahoušku.
To jsou chcanky. Chcanky s inkoustem.
Pirelli zaktivuje vaše kořínky, pane.
Dejte to dál od bot, pane.
Prožralo by se to skrz.
Ano, Pirelli. Použijte jeho lahvičku.
- Ženy to milují. - Mouchy též.
Já jsem Adolpho Pirelli, král holičů, holič králů.
Bon giorno, dobrý den.
Posílám vám polibek.
A já, ten slavný Pirelli, chci vědět,
kdo měI odvahu říci,
že můj elixír jsou chcanky.
Kdo to říká?
Já.
Jsem pan Sweeney Todd, z Fleet Street.
Otevřel jsem lahvičku Pirelliho elixíru a říkám,
že to není nic, než nehorázný podvod,
Namíchaný z moči a inkoustu.
A navíc, signor... Nesloužím sice králům,
dokážu oholit tváře desetkrát zručněji,
než kterýkoli pouliční šplhoun.
Vidíte tyto břitvy?
Vsadím je proti pěti librám, protože pro mě nejste soupeř, pane.
Takže buď přijmete mu výzvu, nebo se provalí, že jste podvodník.
Slyšíte toho hlupáka?
Takže prosím. Teď uvidíte, jak budete litovat své hlouposti.
Toby!
Kdo chce zdarma oholit?
Mohl by být dráb Bamford rozhodčím?
Šťastný jako vždy, když mohu prokázat laskavost svým přátelům a sousedům.
Připraveni?
Připraven.
To nejrychlejší a nejhladší oholení zvítězí.
Teď signoras e signores, nejprve připravíme pěnu.
Ale nejprve se shromážděte kolem.
Singoras i signores, díváte se na muže, který měI tu čest holit papeže.
Ale tady pan Sweeney by zřejmě řekl, že to byl jen kardinál. Ne!
Byl to papež!
Oholit tváře. Ostříhat vlasy.
To vyžaduje šarm.
To vyžaduje talent.
Protože když vám to ujede,
říznete do kůže, stříhnete do brady,
roztrhnete ret, že už to nepůjde spravit.
Oholení tváře nebo jen části,
nechce to být jen chytrý, to chce i srdce,
ne jenom efekt.
Chce to také švih.
Chce to také vášeň pro umění.
Oholit tváře, zastřihnout vousy,
naježit je, rozčísnout jako hvizd.
To je talent od dětství, který mi byl dán od Boha.
Chce to cvik.
Chce to rozum,
Vyžaduje to vůli vydržet bolest,
Vyžaduje to tempo.
Vyžaduje to půvab.
Vítězem... je Todd.
Pane, klaním se před schopnostmi mnohem vyššími než jsou ty mé.
Tu pětilibru.
Možná se na vás usmálo štěstí...
než se znovu setkáme.
Jdeme, hochu.
Jdi, bambino! Bastardo!
Asi je to tím mým měkkým srdcem,
ale nerada vidím, když se někdo takhle chová k dětem.
Gratuluji, pane Todde.
Mohu se zeptat, zda máte svůj vlastní podnik?
Jistě. Lazebnický salón Sweeneyho Todda nad mým obchodem s koláči ve Fleet St.
Děkuji, pane. Vy jste vzor bezúhonnosti.
Snažím se dělat to nejlepší pro své přátele a sousedy.
Říkáte, že váš podnik je ve Fleet Street?
Ano, pane.
Potom, pane Todde, mě tam jistě uvidíte, než uplyne týden.
Budete srdečně vítán, drábe Bamforde. A já vás ujišťuji,
že vás oholím tak hladce, jak jste nikdy nepoznal a nenaúčtuji si ani penny.
Pojďme, drahý.
Je to nevalné křeslo. Bylo ubohého Alberta.
Sedával v něm celé dny. Jeho nohy mu vypověděly službu.
Proč ten dráb nepřišel?
"Než uplyne týden. " To řekl.
Než uplyne týden? Vždyť je teprve úterý.
Klidně. Tiše, lásko, tiše.
Netrapte se, proč tak spěcháte?
Myslete na něco hezkého a příjemného.
Tiše, lásko, tiše. Promyslete si to.
Když to propukne, tak co budete dělat?
Sledujte to a nechte uzrát. Počkejte.
Přemýšlela jsem o květinách, možná sedmikrásky...
aby oživily tuhle místnost.
Nemyslíte, že by květiny, krásné sedmikrásky,
mohly rozehnat ten smutek.
Tak počkejte, drahoušku. Počkejte.
A ten soudce? Kdy se dostaneme k němu?
To nemyslíte na nic jiného?
Pořád se zaobíráte bůh ví čím, co se stalo před lety.
Pojď.
Pomalu a pomalu, čas je falešný.
Teď je rychlý a už utekl.
Brzy to přijde.
Brzy se to ztratí, počkejte.
Cožpak nevíte, hlupáčku,
půIka zábavy je plánovat plán.
Všechny dobré věci přicházejí k těm, kteří dokážou čekat.
Možná fialky, místo sedmikrásek. Ne, já nevím. Co myslíte vy?
Promiňte, omlouvám se.
Paní Lovett, pane.
Je mi potěšením, madam.
Pane Todde, ta dívka potřebuje mou pomoc.
Je to smutná dívka a osamělá, ale také krásná. A...
Zpomal, zpomal.
Ano, omlouvám se.
Ta dívka má poručníka, který ji drží. Ale dnes ráno mi hodila tohle.
To je jistě znamení, že Johanna chce, abych jí pomohl.
To je její jméno - Johanna.
A pan Turpin je její poručník. Je to něco jako soudce.
Až odejde k soudu, proklouznu do domu,
osvobodím ji a požádám ji, aby se mnou dnes v noci odešla.
No tak to je velmi romantické.
Ano, ale já nikoho v Londýně neznám.
A potřebuju nějaké bezpečné místo, kam bych ji přivedl,
než seženu kočár, který nás odveze.
Kdybych ji tu mohl nechat, jen hodinu nebo dvě,
byl bych navěky vaším dlužníkem.
Přiveď ji sem, drahoušku.
Díky, madam.
Pane Todde?
Díky. Díky, díky, můj příteli. Díky, madam.
Zdá se, že osud vám konečně přeje, pane T.
Kdo je to?
- Než skončí den, budete ji mít zpátky. - A co s ním?
S ním? No, nechte ho, ať ji sem přivede a když jste tak nažhavený...
To je krček k podříznutí, drahoušku.
Chudinka Johanna. Všechny ty roky bez špetky mateřského citu.
Brzy se uvidí.
No páni, co ten tady dělá?
Držte toho kluka dole.
Signora, je pan Todd doma?
Je tam nahoře. Ale, podívejte se na něj.
Nevadilo by vám, kdybych mu dala šťavnatý koláč, že?
- Si, si, si, cokoli chcete. - Pojď, hochu.
Vyzkouším si jestli ještě mám zuby.
Zavři dveře.
Dáme ti pěkný kousek koláče.
Sedni si. Udělej si pohodlí.
Vstupte.
Pane Todde.
Signor Pirelli.
Jmenuji se David. David Connor, když nevystupuji jako profesionál.
Dlužíte mi pět babek, když dovolíte.
Cože?
Protože jste šel do naší malé sázky pod falešnou záminkou, příteli.
Takže si pamatujte, že v budoucnu byste mohl trochu přátelštější.
Budu si brát polovinu vašich zisků, fifty fifty.
Pane Bejamine Barkere.
Nacpi se.
Ráda vidím muže s chutí k jídlu.
Připomíná mi to mého drahého Alberta.
Rád se nacpal k prasknutí, drahoušek.
NeměI ale tvou krásnou vlasatou hlavu.
Abych řekl pravdu, je v tom strašný vedro.
Ano, to vypadá moc pěkně.
Vy si mě nepamatujete, že ne? Proč byste měI?
Byl jsem jenom malej Irčan, co tu pár týdnů zametal vlasy.
Ale tyhle si pamatuji.
Jaký bych já mohl zapomenout na vás, pane Barkere.
Sedával jsem právě tu a snil, že jednoho dne budu taky správný holič.
Dalo by se říct, že jste byl má inspirace.
Takže máme dohodu.
Nebo mám běžet na ulici za starým známým, drábem Bamfordem?
Co na to říkáte teď, pane Sweeney Todde?
No jo, vždycky je nějaká práce, co se musí udělat.
"Jako ze škatulky", to je moje heslo.
Jak ses dostal k tomu strašnému Taliánovi?
Vzal si mě z chudobince. Byl jsem tam od narození.
Bože! Má schůzku se svým krejčím! Jestli se zpozdí, bude to moje vina.
Počkej.
Signore, máte schůzku.
Signora Pirelliho odvolali pryč. Radši bys měI za ním běžet.
Ne, pane. Radši bych měI počkat tady, nebo mě seřeže.
V bití je opravdu dobrý.
Takže, paní Lovett ti dala koláč, že?
Je to opravdová dáma.
Ano, to je.
Ale jak znám děti, máš tam místo ještě na jeden koláč, viď?
Ano, pane.
Tak proč nepočkáš na svého pána dole?
Určitě se tam pro tebe najde další koláč.
Ne.
MěI bych zůstat tady.
Víš co?
Řekni paní Lovett, že jí vzkazuji, aby ti dala pořádnou sklenku ginu.
Díky, pane.
Už je to podruhé, pane, co jste byl přiveden před tuto stolici.
Ačkoli je mým upřímným přáním mírnit spravedlnost slitováním,
vaše trvalá oddanost zločinnému životu je opovrhování Bohem i lidmi.
Odsuzuji vás tedy k pověšení, dokud nezemřete.
Ať má s vámi slitování Pán.
Soud se odročuje.
Díky, vaše ctihodnosti. To byl přesně ten rozsudek, který jsme chtěli.
Byl vinen?
I kdyby nebyl, tak jistě udělal něco, čím by si zasloužil pověsit.
A kdo ne?
Promiňte?
To nic. Pojďte, doprovoďte mě domů.
Mám pro vás novinu, příteli.
Abych ji ochránil před zlem tohoto světa,
rozhodl jsem se s mou drahou Johannou oženit.
Pane, to je opravdu šťastná novina.
Kupodivu ale, když jsem jí to nabídl,
projevila určitou neochotu.
Promiňte, můj pane, směI bych si, můj pane,
vyžádat, můj pane, dovolení promluvit?
Odpusťte, když podotknu, můj pane,
nevypadáte úplně nejlépe, můj pane.
Máte prach na vestě, můj pane.
A strniště na bradě.
A ženy jsou, můj pane, slabé.
Strniště, říkáte.
Možná jsem při mytí trochu uspěchaný.
Nehněvejte se, můj pane. Znám jedno místo, můj pane.
Holič, můj pane, který je schopný.
Vyzbrojen oholenou tváří, můj pane,
nějaká kolínská, co by udělala dojem, můj pane,
a pižmo, které by popohnalo ten lov, můj pane.
Oslníte tu dívku, dokud...
Dokud?
Dokud se neskloní před vaší vůlí.
Holič?
Vezměte mě k němu.
Jmenuje se Todd, pane. A je to ten nejlepší holič.
MěI bys zpomalit, hochu. To ti stoupne přímo do hlavy.
Dávali nám to v chudobinci.
Abysme mohli spát.
Ne, že byste tam chtěla spát, madam.
Ne s tím, co se tam dělo ve tmě.
To je hezké, drahoušku. Jen na chvíli nakouknu nahoru k panu Toddovi.
V pořádku?
Nechte tady tu láhev.
Teda, ten kluk mi vypije celý dům.
Za jak dlouho se Pirelli vrátí?
Nevrátí se.
Pane T, to jste snad...
Vy jste zešílel, zabít muže, který vám nic neudělal.
Poznal mě z dřívější doby. Pokusil se mě vydírat.
Polovinu mých zisků.
Tak to je jiná. Už jsem si myslela, že jste se pomátl.
Ufff, tolik krve. No tak nic.
No proč ne.
A co uděláme s tím klukem?
Pošli ho nahoru.
Ale toho se nemusíme bát. Je to prosťáček.
Pošli ho nahoru!
Ale no tak, pane T. Jeden pro dnešek stačil, ne?
A taky jsem si myslela, že kluka najmu, aby mi pomohl v obchodě.
Má ubohá kolena už nejsou, co bývala.
Dobře.
Určitě ale budeme muset mít větší zásoby ginu.
Ten kluk pije jako námořník.
Soudce.
Zmiz.
Zmiz!
Pan Todd?
K vašim službám.
Jaká čest, že jsem si získal vaši přízeň, můj pane.
Vy mě znáte, pane?
Kdo v tomto světě by neznal slavného soudce Turpina.
Toto místo sotva budí důvěru. Ale dráb říká,
že jste jeden z nejuznávanějších holičů v tomto městě.
To je od něj milé, pane.
Co pro vás dnes mohu udělat, pane?
Módní sestřih?
Uklidňující masáž?
Posaďte se, pane. Posaďte se.
Vidíte, pane, muže omámeného láskou, jejího oddaného a nadšeného otroka.
Takže vemte pomádu a pemzu a propůjčete mi svůdnější tón.
Poprášit, myslím, francouzskou kolínskou. Ale nejprve, pane, myslím, že oholit.
To nejhladší, jaké jsem kdy udělal.
Jste dnes ve veselé náladě, pane Todde?
To je vaše potěšení pane, když zahoří jeden muž za druhým.
Je to pravda, pane. Láska stále inspiruje
krev tepat a srdce tlouci rychleji. Co víc...
Co víc by si mohl muž přát?
- Víc než lásku, pane? - Víc, než lásku, pane?
- Co je to? - Ženy.
Ach ano, ženy.
Krásné ženy.
A teď můj příteli,
jsem k službám.
Trpělivost, vychutnej si to.
Pomsta se nesmí uspěchat.
Pospěšte a jestli se ožením, doporučím vás, pane.
Můj pane...
A kdo je, smím-li se ptát, vaše nastávající, pane?
Má schovanka. Krásná jako poupátko.
Krásná jako její matka.
Co?
Cože?
Nic, pane. Nic.
Můžeme pokračovat?
Krásné ženy,
fascinující,
upíjející kávu,
tančící. Krásné ženy
jsou zázrak.
Krásné ženy.
Když sedí v okně, nebo stojí na schodech.
Něco v nich projasní náladu.
Krásné ženy...
Jejich siluety...
Zůstanou ve vás,
...zářící.
Zůstanou navždy...
Lehce dýchající...
Krásné ženy...
Když sfouknou svíčku,
češou si vlasy.
- I když odejdou... - I když odejdou a zmizí...
...tak nějakým způsobem zůstanou...
- ... jsou tady. Jsou tady. - ... tady s vámi, s vámi.
- Krásné ženy v zrcadlech. - V zahradách...
- Když píšou dopisy... - Když trhají květiny...
- Když pozorují počasí. - Jak přimějí muže zpívat!
Důkaz nebes i za života.
Krásné ženy, pane.
Krásné ženy, ano!
Krásné ženy, ach!
Krásné ženy, krásné ženy, krásné ženy...
Pane Todde! Mluvil jsem s Johannou a ona řekla, že se mnou dnes v noci odejde.
Ty...
V skutku existuje nějaká vyšší síla, která mě varovala včas.
Johanna uteče s tebou?
Postarám se, abys ty nebo jakýkoli jiný muž na ni už nikdy nepohlédl.
A ty, holiči,
je víc než zřejmé, v čí společnosti se držíš.
Tak jim dobře služ a udržuj si jejich přízeň, protože mou mít nebudeš.
- Pane Todde, musíte mi pomoci. - Jdi.
Pane Todde, prosím.
Ven.
Pane Todde...
Ven!
Tolik křiku a pobíhání kolem. Co se stalo?
Už jsem ho měI.
Vrazil sem ten námořník, to vím. A pak jsem je viděla běžet ze schodů.
MěI jsem ho!
Jeho hrdlo bylo holé pod mýma rukama.
Ale, drahoušku. Uklidněte se.
Ne! MěI jsem ho!
Jeho hrdlo bylo tady a teď už nikdy nepřijde.
Klidně. Tiše, lásko, tiše. Říkám...
- Kdy? - Kam spěcháte?
Proč jsem jen čekal? Říkala jste, ať počkám.
A on už teď znovu nepřijde.
Na světě je díra jako velký černý hrob
a je plná lidí, co jsou plní hoven.
A je obydlena havětí z celého světa.
Ale ne na dlouho...
Všichni si zaslouží zemřít.
Řeknu vám proč, paní Lovett, řeknu vám proč.
Protože v celém lidstvu, paní Lovett,
jsou dva druhy lidí a jenom tyhle dva.
Jeden, který zůstává tam, kam patří,
a druhý s nohou v obličeji někoho jiného.
Podívejte se na mě, paní Lovett, podívejte se na sebe.
Všichni si zasloužíme zemřít.
I vy, paní Lovett.
A taky já.
Protože životy špatných lidí by měly být krátké.
A pro zbytek z nás bude smrt vysvobozením.
Všichni si zasloužíme zemřít.
A já nikdy neuvidím Johannu.
Nikdy neobejmu svou holčičku. Konec!
Tak dobře! Vy, pane...
co takhle oholit?
Přijďte a navštivte svého dobrého přítele Sweeneyho.
Vy, pane. Vy jste také vítán do hrobu. Já se pomstím.
Já budu spasen.
Kdo, pane?
Vy, pane? V křesle nikdo není. No tak.
Sweeney čeká. Chci vás, vy pijavice.
Vy, pane. Kdokoli!
Pánové, nestyďte se. Jeden člověk, ani deset lidí,
ani stovka si mě neusmíří. Já vás dostanu!
A já ho dostanu, i když se mi vysmívá.
Mezitím budu cvičit na nepoctivých hrdlech.
A má Lucy leží v popelu
a už nikdy znovu neuvidím svou holčičku.
Ale práce čeká!
Konečně jsem naživu! A jsem plný radosti!
To je všechno moc hezké, ale co uděláme s ním?
Haló...
Slyšíte mě?
No tak.
To je k ničemu.
Sedněte si.
Tady, vypijte to.
Takže, nahoře máme plesnivějící tělo.
Co chcete, abychom s tím udělali?
Počkat až do tmy, vzít ho na nějaké tajné místo a pohřbít ho.
Ach ano, to samozřejmě můžeme.
Předpokládám, že má nějaké příbuzné, kteří sem přijdou strkat nos a hledat ho.
Zdá se to jako škoda.
Škoda?
Zdá se to jako plýtvání.
Tak pěkná, baculatá postava.
Jak že se jmenuje. Jmenoval...
Jmenovával, jmenoval.
To už nejde zjistit.
Obchod potřebuje vzpruhu.
Dluhy musí být smazány.
Považujte to za šetrnost.
Za dar.
Jestli jste to pochopil.
Zdá se to být strašné plýtvání.
Myslím...
S cenou masa, co to je?
Když ho dostanete, jestli vám to dojde...
Pochopil jste.
Takže třeba paní Mooney má obchod s koláči.
Obchody nešly nikdy lépe, než když vařila jen kočky a toasty.
A kočka vystačí tak na šest, nejvýš sedm.
A jsem si jistá, že se chutí nemohou rovnat.
- Paní Lovett, jaký okouzlující názor. - To tedy je.
- Praktický, ale nevhodný. - Zdá se to být škoda.
Paní Lovett, jak jsem bez vás mohl po všechny ty roky žít, to nevím.
- Přemýšlejte o tom. - Jak rozkošné.
- Další pánové budou chodit na holení. - A také nevystopovatelné.
- Myslete na všechny ty koláče. - Jak uvážlivé, jak nevšední.
Jaký je zvuk světa tam venku?
Jaký, pane Todde? Jaký, pane Todde? Jaký je ten zvuk?
Ty křupavé zvuky prostupující vzduch.
Ano, pane Todde. Ano, pane Todde. Ano, všude kolem.
To jsou lidé požírající jiné lidi, má drahá.
A kdo jsme my, abychom to odmítali?
Toto jsou zoufalé časy, paní Lovett.
A jsou vyžadovány zoufalé prostředky.
Tady to máme.
Horký, rovnou z pece.
Co to je?
To je kněz. Dejte si trochu kněze.
Je dobrý?
Pane, je moc dobrý, při nejmenším.
A navíc nepáchají tělesné hříchy, takže jsou celkem čerství.
Strašně moc tuku.
Jenom tam, kde sedí.
A nemáte básníka nebo něco jako tohle?
Ne. S básníkem je problém, že nepoznáte, jestli už je mrtvý
Zkuste kněze.
Právník je celkem dobrý.
Jestli je dobrá cena.
Objednejte si něco jiného. Nikdo by to neměI spolknout dvakrát.
A něco hubeného?
No, jestli jste Brit a loajální, tak by vám mohl chutnat
muž z královského námořnictva. A ty jsou čistí.
Ovšem chutnají po tom, kde byli.
A co ten statkář nad ohněm?
Božínku, ne, pane. když se podíváte lépe, zjistíte, že je to zelinář.
Vypadá silnější, spíš jako vikář.
Ne, musí to být zelinář. Je zelený.
Historie světa, má lásko...
Zachránila spoustu hrobů. Udělala hodně protekce.
...je o tom, že ti dole slouží těm nahoře.
Každý se holí, takže by mělo být dost příchutí.
Jak krásné je jednou vědět,
že ti, co jsou nahoře, budou sloužit těm dole.
Co je tohle?
To je hejsek.
Nejlepší v obchodě.
Nebo máme pastýřské koláče opepřené opravdovým pastýřem.
A tady jsem právě začala.
Je to politik tak mastný, že ho podáváme s ubrouskem.
Dejte ho do housky.
Nikdy nevíte, jestli vyběhne.
Zkuste mnicha, smažený je sušší.
Ne, církev je opravdu obyčejná a moučnatá.
Tak herce, je pevnější.
Ten je vždycky převařený.
Přijdu znovu, až budete mít na jídelním lístku soudce.
Jsme vůči světu laskaví.
Ano, ano, já vím, má lásko.
Vezmeme tolik zákazníků, kolik jen přijde.
Ty urozené i prosté, má lásko.
Nebudeme diskriminovat velké ani malé, obsloužíme kohokoli,
obsloužíme kohokoli, obsloužíme úplně kohokoli.
Takže je to pravda.
Pane, džentlmen klepe, než vstoupí do pokoje dámy.
To je pravda. Ale já nevidím žádnou dámu.
Říkal jsem si, že ten námořník Iže.
Že by mě moje Johanna nikdy nezradila. Nikdy by mi tak neublížila.
Pane, já toto místo opustím.
Myslím si, že je to jedině vhodné.
Když už vám má přítomnost není vhod,
měli bychom vám zajistit jiné ubytování.
Až do teď jsem tě šetřil.
Ale nevděčné dítě zlomilo mé srdce.
Až se naučíte ocenit, co máte, možná se znovu uvidíme.
Do té doby...
myslete na svůj hřích.
Ne!
Ne, prosím!
Johanno!
Kam ji vezete? Řekněte mi to, nebo přísahám, že...
Zabiješ mě, chlapče? Tady stojím!
Johanno!
Cítím tě, Johanno.
Cítím tě.
Myslí si, že tě zdi schovají?
I teď jsem u tvého okna.
Vedle tebe jsem ve tmě.
Sladce pohřben ve tvých zlatých vlasech, Johanno.
A jsi hezká a bledá, se zlatými vlasy, jako ona.
Chci tě mít krásnou a bledou,
takovou jak jsem snil, že vypadáš. Johanno.
A jestli jsi krásná a se zlatými vlasy jako pšenice,
tak si myslím, že bychom se neměli znovu setkat, má holubičko, má sladká
- ... Johanno. - Unesu tě, Johanno.
Sbohem, Johanno. Jsi pryč a přesto jsi moje.
- Já se mám dobře, Johanno. Dobře. - Johanno.
Kouř, kouř,
ďáblovo znamení, ďáblovo znamení. Město je v ohni.
Čarodějnice, čarodějnice.
Je to hnusný zápach každou noc.
Přichází to z jícnu pekla. Město je v ohni.
Zlo, zlo.
A jestli nikdy neuslyším tvůj hlas, moje hrdličko, má drahá,
Pořád mám důvod k radosti, protože tvá hlava je jasná.
Johanno...
- Cítím tě. - A ve tmě, kdy jsem slepý,
tak nemohu zapomenout, v mé mysli je stále ráno,
mé jehňátko, můj miláčku.
Johanno.
Zůstaneš, Johanno,
jak jsem si tě vysnil.
Podívej, Johanno...
- ... hvězda. - Pohřben sladce ve tvých zlatých vlasech.
Kometa.
Tam, tam, někdo se tam podívejte.
Neříkala jsem vám, čichněte si? Město je v ohni.
Rychle, pane. Běžte a řekněte, všechny je varujte před kouzlem čarodějnice.
Tady je, tady je, ten strašný puch. Řekněte to drábovi a taky policii.
Řekněte to, pomoc! Město je v ohni.
Zlo, zlo.
A i když o tobě přemýšlím, tak myslím, že dokud nezemřu,
tak na tebe budu myslet míň a míň, jak budou dny plynout.
- Johanno. - Johanno.
A můžeš být krásná a bledá a vypadat přesně jako ona.
Kdyby tam mohli andělé dokázat, abychom byli takoví jako dřív.
- Johanno. - cítím tě, Johanno.
Probuď se, Johanno.
Další jasný den.
Naučíme se, Johanno,
říci... sbohem.
Unesu tě.
SVĚTOZNÁMÉ KOLÁČE PANÍ LOVETT. DNES ZNOVU OTEVÍRÁME.
Dámy a pánové, věnujte mi pozornost, prosím.
Chvějí se a brní vás nozdry z té lahodné, sladké a rajské vůně?
Ano, to můžu potvrdit.
Ale dámy a pánové, to aroma, které obohacuje povětří,
je nic v porovnáním se svým šťavnatým zdrojem,
jak vám gurmáni mezi vámi jistě potvrdí.
Dámy a pánové, dokážete si přestavit to nadšení v obchodě,
Právě tady za dveřmi.
Zde ochutnáte masové koláče paní Lovett,
lahodné a sladké koláče, jak vidíte.
Vy, kdo jíte koláče, masové koláče paní Lovett,
čarovné koláče, takové jaké bývávaly.
- Toby! - Už jdu!
- Pivo sem! - Ano, madam!
Rychle!
Ráda tě vidím, drahoušku? Jak se ti vedlo?
Ach, mám tak unavené kosti. Toby, jedno tady pro pána.
Slyšíš cvrlikat ptáky. Pomáhají udržet náladu.
Toby, vyhoď tu stařenu!
Jaké je mé tajemství? Upřímně, příteli, promiňte mi mou otevřenost.
Je to rodinné tajemství, má to co dělat s bylinkami.
Věci jako opatrnost s koriandrem dělají šťávu z masa mnohem lepší.
Jezte je pomalu a vychutnejte si kůrku, jak tenkou jsem ji upekla.
Jezte je pomalu, protože každý je výhra.
Jezte je pomalu, protože jich je jen tolik a právě jsme vyprodali.
Přijďte zítra... Počkat!
Požehnány jsou mé oči.
Čerstvá dodávka.
A co vy, drahoušku? Budu tu za chvíli.
To jen potvrzuje mou teorii... Toby.
Bůh nás ochraňuje. Nikdo neměI ani podezření, rozhodně děsivé.
Toby! Vyhoď tu stařenu ven!
Pořád musím dohlížet na naše výdaje.
Což neznamená, že bychom si nemohli pořídit nějaká vycpaná zvířata,
abychom tomu domu dodali nádech vybranosti.
Hlavu nebo dvě divočáka...
Pane T, posloucháte mě?
Jistě.
A co jsem právě říkala?
Musí být nějaká cesta k tomu soudci.
Soudce. Pořád dokola o tom zatraceném soudci.
Máme pěkný a poctivý obchod.
Máme pravidelný příjem.
A když budeme opatrní s výběrem...
cizinci, lidé, které nebude nikdo postrádat,
tak koho by to napadlo?
Ach, pane Todde. Jsem tak šťastná. Mohla bych vás sníst, opravdu mohla.
Víte, co bych chtěla dělat?
O čem sním, kdyby šly obchody dobře? Kam bych opravdu ráda jela?
Tak za rok za dva?
NechtěI byste to vědět?
Jistě.
Opravdu to chcete vědět?
Ano, chci.
U moře, pane Todde, to je život, po kterém toužím.
U moře, pane Todde. Vím, že by se vám to líbilo.
Vy a já, pane T, spolu sami,
v domku, který by byl skoro náš. Tam u moře.
Cokoli řeknete.
Nebylo by to úžasné?
Představte si, jak útulně nám bude ve flanelu,
když tam budeme jen my dva a Lamanšský kanál.
V našem útulném útočišti, čistém a upraveném,
nás budou každý pátek navštěvovat přátelé.
Nemáte rád počasí u moře?
Zestárneme spolu, u moře, u krásného moře.
Bude to tak tiché, že tam nikdo nepřijde, kromě racků.
Neměli bychom to pokoušet, dokud to platí.
Ale mohla by se udělat svatba u moře.
Mé pomačkané lože by bylo legitimizováno.
Zachvějí se mi víčka a já se rozteču jako máslo,
ve chvíli, kdy zamumlám: "Ano. "
Berete si tuto ženu za svou zákonitou manželku?
Můžete políbit nevěstu.
U moře, pěkně a řádně oddáni.
K moři, vem si s sebou sekáček.
Na pobřeží, u krásného moře.
Přinesla jsem vám snídani, drahoušku.
Pane T, smím se na něco zeptat?
Co?
Jak vypadala vaše Lucy?
Nemůžete si přesně vzpomenout, že?
Měla zlaté vlasy.
Musíte už to nechat všechno za sebou.
Už je pryč.
Život je pro živé, můj drahý.
My dva bychom také mohli mít život.
Možná ne takový, jaký jsem si představovala.
Možná ne takový, jaký si pamatujete.
Ale mohli bychom jít dál.
Pane Todde. Paní Lovett, madam...
Co se děje, Anthony?
Nechal ji zavřít do blázince.
Johannu?
Foggův útulek.
Obešel jsem to místo snad tucetkrát. Není tam kudy jít. Je to pevnost.
Mám to.
Pane Todde?
Máme ji.
Kam myslíš, že chodí všichni londýnští parukáři, aby získali vlasy?
Do Bedlamu.
Mají je od bláznů z Bedlamu.
Já to nechápu.
Přestrojíme tě za parukářského učně.
Tak si tam získáš přístup.
A pak ji uneseš.
Jdi. Rychle! Jdi!
Sežeňte kluka.
Nemyslíte, že bychom z toho hocha měli vynechat?
Toby, pan Todd tě potřebuje.
Ano, madam.
Posílám tuto zprávu, abych vás varoval, že ten námořník chce unést Johannu.
Abych si vás získal, přesvědčil jsem ho, aby ji v noci přivedl do mého obchodu.
Po setmění rychle přijďte a ona tu bude čekat.
Pane T?
Víš kde je Old Bailey?
Ano pane, ne že bych tam někdy byl...
Vezmi si tohle a najdi soudce Turpina. Zopakuj to.
Jít do Old Bailey a najít soudce Turpina.
Dáš to jemu. Jen do jeho rukou. Rozumíš?
Ano, pane. A když už budu venku, nevadí, kdybych se zastavil u hokynáře...
Ne. Nezastavíš se, nebudeš s nikým mluvit.
Doručíš ten dopis, rozumíš?
Ano, pane.
Kdes byl, hochu? Na večeři jsme tu měli celkem rušno.
Asi mi upadnou kosti.
Pan Todd mě poslal na pochůzku.
A na zpáteční cestě jsem šel k chudobinci, jen se podívat.
A pak jsem myslel na to, že nebýt vás, tak jsem tam zase, nebo někde hůř.
Je to jako by mi vás poslal sám Pán.
Ale broučku, já to vidím stejně.
Poslouchejte mě, prosím. Víte, že není nic, co bych pro vás neudělal.
Řekněme, kdyby byl blízko někdo, někdo zlý, jen by jste to nevěděla...
Co se děje?
O čem to mluvíš?
Nic vám neublíží, ne když jsem tu já.
Nic vám neublíží. Ne. Ne když jsem tu já.
Co myslíš tím "někdo zlý"?
Zlí duchové teď číhají všude.
Já je přinutím naříkat, nebojím se. Vím jak.
Tiše, broučku. To není třeba.
Nikdo vám neublíží. Nikdo si netroufne.
Ostatní vás mohou opustit. Nebojte se, stačí hvízdnout a budu tu.
Duchové vás mohou očarovat úsměvem, na okamžik.
Ale včas...
Nic vám nemůže ublížit, ne, když jsem tu já.
To je hezké, drahoušku.
A teď... Co je to za hlouposti? O kom to mluvíš?
Nějaké věci o kterých jsem přemýšlel. O panu Toddovi.
Nebojte se. Nebojte se. Možná nejsem chytrý, ale nejsem ani hloupý.
Zvládnu to, nechte mě to udělat. Ukažte mi něco, co můžu překonat.
Nebojte se, madam.
Být blízko a být chytrý neznamená být upřímný.
Nemusím a nikdy bych před vámi nic neskrýval.
Jako někteří...
Dobře, Toby. Už bylo dost těch hloupých řečí.
Takže, co kdybych ti dala hezkou, novou a lesklou penny
a ty bys nám šel sehnat nějaké karamely?
To je měšec signora Pirelliho!
To tedy není. Tenhle mi dal pan T. k narozeninám.
To je důkaz! Musíme jít, madam!
Musíme najít drába a přivést sem zákon!
Tiše, Toby. Buď tiše, nikam nepůjdeš.
Sedni si sem, pěkně tiše, vedle mě. Tak je to dobře.
Jak si můžeš o panu Toddovi myslet něco takového?
Byl k nám tak laskavý.
Nic ti neublíží, Ne, dokud jsem tu já.
Nic ti neublíží, broučku. Ne, když jsem tu já.
Zlí duchové vás můžou očarovat úsměvem, na chvíli.
Ale včas... Nic vám neublíží. Ne, když jsem tu já.
Je to legrační, že si takhle zrovna povídáme...
Protože jsem si říkala... víš, jak jsi se mnou vždycky rád chodil do pekárny
pomáhat dělat koláče?
Ano, madam.
Teď na to není čas, viď?
Nelíbí se mi, že musíte pořád chodit nahoru a dolů po těch schodech.
No, teď to bude tvoje práce.
Ano, madam.
Tady to ale smrdí.
Vidíš ty drážky? Vedou přímo do stoky a odtud je ten smrad.
I Ježíš měI doma pár krys.
Tak, tohle je pec. Tři tucty najednou.
Vždycky se ujisti, že jsou dveře pořádně zavřené. Takhle.
Dveře pořádně zavřené.
A tady je drtič.
Dovnitř se dá maso, pořádně se rozemele a vyleze tudy.
Zkus to ty.
Pořádně se rozemele, vyleze tamtudy.
To je hodný chlapec. Jen si skočím nahoru. Budu zpátky co by dup.
Nevadí, když si vezmu koláč, zatímco budu čekat?
Kolik jen chceš, synu.
Ano, já souhlasím, pane. Je v zájmu nás obou se dohodnout
co se týče vlasů mých ubohých dětí.
Hnědovlasé.
Zrzavé.
A blonďaté držím tady. Byly to blond vlasy, které hledáte, pane?
Ano.
Tahle má ten odstín, který potřebuji.
Pojď, dítě.
Usměj se tady na pána a dostaneš bonbónek.
Tak, kde mám stříhat?
Už ani slovo, pane Foggu, nebo to bude vaše poslední.
A teď vás nechám v milosrdenství vašich dětí.
Zamkla jsem ho uvnitř. Ale jestli uteče, půjde to ohlásit.
Neuteče.
Já nevím, pane Todde...
Soudce tu bude brzy.
Promiňte, pane. Vylekal jste mě.
Nebyl to můj záměr, madam. To vás ujišťuji. Jsem tu oficiálně.
Víte, obdrželi jsme nějaké stížnosti na zápach z vašeho komína.
Říkají, že v noci je to zvlášť odporné.
Zdravotní podmínky a obecně veřejné blaho jsou přirozeně mezi mými povinnostmi.
Obávám se, že se budu muset podívat...
...na vaši pekárnu.
Jistě, pane. Ale proč nejprve nezajdete nahoru, abych vás trochu rozmazlil?
Ačkoli si cením lazebnického zkrášlování,
opravdu bych měI nejprve dostát svým oficiálním povinnostem.
To naprosto chápu.
Pokud se smím zeptat, pane...
co je to za exotické aroma?
Mé tajemství. Trocha šedé ambry.
Mohl bych vám nabídnout něco mnohem vhodnějšího pro muže takového postavení?
Dámy to opravdu ocení.
No, v těchto věcech jste vy expert.
Zabere to jen chviličku.
Co takhle trochu Bay Rum kolínské, pane?
Ta je velmi posilující.
Pusťte mě ven! Prosím, pusťte mě ven!
Pusťte mě ven!
Toby?
Kde je?
Toby.
Kde jsi, broučku?
Toby?
Nic ti neublíží. Ne, dokud jsem tu já.
Toby!
Kde se schováváš?
Toby!
Nic ti neublíží, drahoušku.
Ne, když jsem tu já.
Toby!
Pane Todde!
Počkej tady na něj.
Vrátím se s kočárem do půI hodiny.
Neboj se, nikdo tě nepozná.
Teď jsi v bezpečí.
V bezpečí?
Takže utečeme a pak se všechny naše sny splní?
To doufám.
Já nikdy neměla sny, jen noční můry.
Johanno, až se osvobodíme od tohoto místa, všechny přízraky zmizí.
Ne, Anthony. Ty nikdy nezmizí.
Vrátím se pro tebe. Jen půI hodiny a budeme volní.
Drábe! Drábe!
Neschovávejte se. Já vás viděla. Jste pořád tady? Drábe?
Drábe? Drábe! Vážený drábe!
Kdo jste?
Co tu děláte?
Je to zlo, pane. Ďábelský puch zezdola, od ní.
Je to ďáblova žena!
Mějte se před ní na pozoru, pane. Nemá v srdci slitování.
Ale já vás znám, pane.
Pane Todde!
Kde je?
Dole, vaše ctihodnosti. S mou sousedkou.
Díky Bohu, že jí ten námořník neublížil.
A díky Bohu, že pochopila nesprávnost svého jednání.
Opravdu?
Ach ano. Vaše lekce byla účinná. Mluví jen o vás, touží po odpuštění.
A dostane ho.
Říkáte, že tu brzy bude?
Ano.
Vynikající, příteli.
A co takhle oholit?
Sedněte si, pane. Sedněte si.
- Krásné ženy. - Krásné ženy, ano.
Johanno, Johanno.
Krásné ženy.
Krásné ženy jsou zázrak.
- Krásné ženy. - Co děláme pro krásné ženy.
Když zhasínají svíci. Nebo si češou vlasy.
- Pak odejdou... - I když odejdou...
I když nás opustí a zmizí, nějakým způsobem tu zůstávají.
Tady. Zůstanou tady s vámi.
Jak zřídka člověk potká spřízněnou duši.
Se stejným vkusem. Alespoň na ženy.
Cože?
Léta mě bez pochyby změnila, pane.
Ale předpokládám, že tvář holiče, tvář vězně v doku,
není nijak zvlášť pamětihodná.
Benjamin Barker.
Benjamin Barker!
Teď si odpočiň, příteli.
Teď už odpočívej navždy.
Spi už nerušený spánek andělů.
Přišel jsi se oholit? Co, hochu?
Ne, já...
Všichni potřebují dobře oholit.
Zapomeň mou tvář.
Umři! To nikdy neumřeš?
Ty?
Proč jste křičela?
Chytil mě za šaty, ale už je po něm.
Já to udělám. Otevřete ty dveře.
Řekl jsem, abyste otevřela ty dveře!
"Já vás znám," říkala.
Vy jste věděla, že žije.
Myslela jsem jen na vás.
Lhala jste mi.
Ne, ne, vůbec jsem nelhala. Nikdy jsem nelhala.
- Lucy. - Řekla jsem, že se otrávila, to ano.
Ale nikdy jsem neřekla, že zemřela.
Chudinka, zůstala naživu. Ale byla pak pomatená.
Měsíce jenom ležela v posteli.
Měla být v nemocnici a místo toho skončila v Bedlamském blázinci, chudinka.
Bylo pro vás lepší myslet si, že zemřela. Ano, Ihala jsem, protože vás miluji.
Byla bych dvakrát lepší manželka než ona. Miluji vás.
- Co jsem to udělal? - Mohlo by tohle pro vás udělat, co já?
Paní Lovett, vy jste zatracený div. Silně praktická, ale adekvátně jako vždy.
Jak jste opakovaně řekla, nemá smysl Ipět na minulosti.
- Pojď, má lásko. - Myslíte to vážně? Všechno,...
- ... co jsem udělala, jsem myslela dobře. - Není se čeho bát, lásko.
- Co je mrtvé, je mrtvé. - Mohli bychom se i tak vzít.
Historie světa, můj drahoušku,...
Ach, pane Todde, ach, pane Todde, nechte to na mně.
...je naučit se odpouštět a snažit se zapomenout.
U moře, pane Todde, tam nám bude dobře. U moře, pane Todde, kde nikdo nečmuchá.
A život je pro živé, drahá, takže ho žijme.
Tak ho žijme, opravdu žijme!
Žil jednou holič a jeho žena
a ona byla nádherná.
Bláhový holič a jeho žena
a ona byla jeho důvod a jeho život.
A byla nádherná.
A byla ctnostná.
A on byl...
Titulky přeložila Teresita Korekce provedl Ferry
www. titulky. com